Inflation

=Inflation=

@http://www.denstoredanske.dk/Samfund,_jura_og_politik/%C3%98konomi/Konjunkturteori_og_inflation/inflation:

inflation, (af lat.//inflatio//, af //inflare// 'oppuste', af //[|in-]// og //flare// 'blæse'), inden for økonomi en proces, der er karakteriseret ved vedvarende stigninger i priserne og resulterer i en faldende real købekraft af et givent nominelt pengebeløb.



Som oftest benyttes betegnelsen inflation om stigninger i det generelle prisniveau målt ved et indeks for fx forbrugerpriser. De fleste vesteuropæiske lande har i efterkrigstiden haft høj inflation. Den udvikling kulminerede i 1970'erne, og mange lande har derefter lagt vægt på at føre en lavinflationspolitik. Mange udviklingslande har i perioder haft endog meget høje inflationsrater, se [|hyperinflation].

Prisstigninger kan på kort sigt fremkaldes af mange faktorer, men vedvarende prisstigninger er kun mulige med en sideløbende forøgelse af pengemængden. Stigende priser ved en uændret pengemængde vil betyde et fald i den reale pengemængde og dermed i den likviditet, der reelt er til rådighed for transaktioner i økonomien. Faldende likviditet vil bl.a. lede til rentestigninger og dermed til faldende efterspørgsel, hvilket vil dæmpe prisstigningstakten. Udvides pengemængden derimod, er det muligt at fastholde likviditeten i økonomien til trods for stigende priser, dvs. at inflation ultimativt er et monetært fænomen.

Ifølge kvantitetsteorien (se [|monetarisme]) er inflation forårsaget af vækst i pengemængden, og inflationsstyring kræver derfor kontrol af pengemængden. Vækst i pengemængden kan også fremkomme som en efterfølgende pengepolitisk reaktion på et inflationært pres, som fx kan være opstået på produkt- eller arbejdsmarkedet. Med fastholdt pengemængde vil de kortsigtede konsekvenser være faldende aktivitet, men det kan undgås ved en tilpasning til inflationstendenserne ved en ekspansion af pengemængden.

Inflation anses normalt for at være et problem, da det medfører et realt tab på pengebeholdninger og kan forårsage omfordelinger mellem debitorer og kreditorer. I tilfælde af høj og vedvarende inflation, hyperinflation, kan det monetære system undermineres. Endvidere giver inflation almindeligvis anledning til variationer i de relative priser, hvorved markedsmekanismens prissignaler forstyrres.

En disinflationær politik kan især på kort sigt være omkostningsfyldt og fremkalde faldende aktivitet som følge af, at det tager tid at få tilpasset nominelle lønninger og priser, se[|Phillips-kurve].